Elskede Elsa. Jeg kjenner deg for godt. Du forteller ikke alt.
Kommer bombeangrepene nærmere?
Vi må få deg og Uli lenger inn i landet.
Ja, la meg snakke med ham.
Hva?
Jeg elsker deg også.
Uli? Uli! Jeg visste ikke du var blitt forfremmet til feltmarskalk.
Max får overhode ikke erte en feltmarskalk.
Uli? Passer du godt på mor? Nå er du mannen i huset.
Ikke gråt, Uli. Alt er i orden.
Alle blir redde av og til, Uli.
Hør etter. Lag ørnen. Jeg lager den også.
Fra høyt oppe på himmelen over fjell og lier -
- ser den oss alle og beskytter oss.
Jeg er glad i deg også.
Gjør klar!
Legg an!
Fyr!
Schmidt.
Fem minutter. Gjør dere klare.
Spre dere! Nå kommer de!
Pass på!
Han må være i nærheten. Se her.
- Hva er det, Max? - Stå opp!
- Ikke skyt! - Kom hit!
Ikke skyt.
Hva har vi her? Hva er det?
Hvor er enheten din? Ut med språket. Ned på kne.
Er du alene?
Granat!
Aldri har jeg vært så glad for å se dere.
- Det er bare meg. Jeg er alene. - Hvor er resten av enheten din?
Jeg vet ikke. Hvor er resten av din?
- Jeg heter Curtis. - Jeg heter Rossi.
- Takk. - Ingen årsak.
- Hva leter du etter? - En souvenir til min venn Gates.
En SS-dødningehodering, en Luger eller noe sånt.
Jeg aner ikke hvor slippsonen er.
- Har du et kompass? - Ja, det har jeg.
Få se det.
- Hvor er ditt? - Jeg mistet det da jeg hoppet.
Bakken kom fortere enn forventet. Det var en hard landing i mørket.
Den fjellkjeden betyr at vi er her. 13 miles fra slippsonen.
- Hvordan bommet vi så mye? - Det er stifinnerne.
Da jeg hoppet ut, var vi over havet. Det var faen meg litt av en tur.
Jeg håper karene våre venter på oss i Les Arcs.
Det er to miles forbi slippsonen. Vi får komme oss av sted.
- Er du klar? - Ja. Jeg skal bare hente geværet.
Rossi, okay.
Vi undersøker det. Jeg går først.
Nei, jeg går. Du dekker meg.
Okay, vær så god.
Stå stille.
- Demokrati. - Lafayette.
- Curtis? - Sersjant?
- Er dere bare dere to? - Ja, vi fant ikke flere.
- Det er korporal Rossi. - Sersjant Jones, kompani B.
- Hva synger du? - En gammel salme.
Ikke særlig oppløftende. Kan du noe annet?
Ikke akkurat nå. Hva har skjedd med deg?
Min gamle kamerat gjorde det. Det virket lurt akkurat da.
Ville du hoppet utfor en bro hvis vennene dine gjorde det?
Vennene mine hopper ut fra fly. Det er stort sett det samme.
- Hva ligger bak? - Det handler om å være en kriger.
Å dra ut i kamp. Jeg tror ikke dere ville forstått det.
- Greit. - Hva er planen, sersjant?
Vi kan ikke sitte her og vente. Tyskerne vil sende ut patruljer.
Hvem vet hvor lang tid det går før enheten kommer og finner oss.
Bataljonen skulle møtes i Les Arcs. Kanskje kan vi rekker dit i kveld.
- Hvor langt er det? - Jeg tipper ca 19 kilometer.
- Hvor mye er det i miles? - Det fortalte de på rekruttskolen.
Ja, men jeg lærte det ikke.
Det er cirka 11 miles.
Jeg ble fallskjermsoldat for å slippe å marsjere i kamp.
- Det er nok mye tyskere på veien. - Det kan du regne med.
Vi må improvisere. Hva sa oberst Graves?
"Noen få menn kan gjøre mye ugagn hvis de er på rett sted."
Vi gjør det vi er trent til. Vi skal komme oss tilbake.
Vi er her for å hoppe ut fra fly og lande bak fiendens linjer i mørke.
Alt det for 50 dollar ekstra i måneden.
Jeg er fallskjermsoldat. Jeg hopper ut med fallskjerm fra fly.
Jeg har meldt meg frivillig vel vitende om faren.
Jeg tjener den mektige luftbårne styrke, berømmet for sine bedrifter.
Jeg forplikter meg til verne om dens ære i alle mine gjerninger.
Det sier jeg for meg selv hver dag.
Det overrasker meg ikke, Curtis. Føler du deg uovervinnelig?
Som barn gikk jeg og gjengen til berg-og-dal-banen i Long Beach.
- Syklonen. - Du kjenner den.
Den er berømt. Det sies at den er så bratt at folk dør.
Nettopp. Vi kjøpte billetter og løp fram til første sete.
Mens den kjørte opp den bratte bakken, åpnet vi sikkerhetsbøylen -
- og krøp ut foran på vognen og dinglet med beinene.
Plutselig farer vi nedover, beina dirrer, og jeg tenker:
"Jeg dør! Jeg faller av og blir knust."
Kunne du ikke nøyd deg med en hanekam?
Det blir enda bedre. Etter første kneika trakk vi bakover.
Da turen var over, satt vi helt bakerst.
Jeg vet ikke hvorfor jeg gjorde det. Kanskje for føle det å snyte døden.
Fortalte du den historien for å komme i 517. fallskjermdivisjon?
Det trengte jeg ikke. Da de så meg, visste de at jeg passet perfekt.
Bare fortsett.
- Har dere hørt om ariske nazibarn? - Nei, opplys oss, Curtis.
Hitler vil ha en ren nazi-rase.
Så han finner folk med ariske trekk og tar barna deres.
Når de blir født, kommer Det Tredje Rike og tar dem.
Så nazistene kommer og tar barna så snart de er født?
Riktig. Hitler samler unge ariere så de kan lage nazibarn.
Han avler dem som hester.
De tar noen prøver og setter dem i et rom sammen.
- De har aldri møtt hverandre før. - Ikke noe "Hyggelig å møte deg".
Nei, bare fyll ut ballkortet, og så er døren der.
Det visste jeg ikke. Et øyeblikk.
- Sånne steder har et navn. - Men der lager man ikke barn.
Barn som vokser opp og erobrer verden og dreper karene våre.
De skal nok få som fortjent. Enten her eller i neste liv.
- Tror du virkelig det? - Jeg vet det.
Vent. Jeg skal bare sjekke kartet.
- Det må jeg si. - Hva syns du? Kler det meg?
Det er kort, men flott. Min egen kjekke soldat.
De er nydelige.
- Er det til meg? - Jeg vet ikke. Du får se.
Du må åpne døren, kjekken.
Vær så god. Hvor er mine manerer?
Okay. Da er vi klare.
Rossi.
- Hva tenker du når vi hopper? - Hva mener du?
Hva tenker du på når vi hopper ut av flyet?
Noen teller sekundene til vi lander.
Andre tenker på at de skal dø. Jeg bare lurer på hva du tenker.
Jeg tenker ikke på noe. Hva tenker du på?
Jeg tenker på kjæresten, Charlotte. Det roer meg ned.
- Hva gjør du? - Jeg har en stein i støvelen. Kast.
Klart.
Jeg tror du traff ham.
Jeg har en jævla stein i støvelen.
Det vil jeg innstille deg til medalje for, Rossi.
Bare finn den Luger'en, Gates.
Hva har dere slemme tyskere drevet med?
Hva har vi her?
Gjett hvem sitt fjes jeg ser på nå.
La oss pynte litt på deg. Sånn.
Har vi gått fem-seks kilometer?
- Hva tror du, Curtis? - Det tipper jeg også.
- Hvor mye er det i miles? - Gang det med 0,62.
Jeg er ikke så god i regning. Jeg ble ofte kastet ut av skolen.
- Hvorfor? - Mest fordi jeg slåss.
- Jeg har sett deg bokse. - Er det sant? Hvor da?
Camp McCall. Du hadde rekorden for flest knockouts.
- Det har jeg ennå. - Er det deg? Jøss.
- Jeg trodde du var større. - Hva er det, sersjant?
- Far ga meg det. - Studerte ikke du til prest?
Jo. Mor er katolikk, og far er baptist.
- Jeg gikk mye i kirken som barn. - Hvorfor er du ikke feltprest?
En av de hellige soldatene?
Jeg kan godt være hellig her ute blant hedningene.
Vil dere omvende dere?
Si fra når dere er klare. Ta utstyret. Vi fortsetter.
- Mor venter i bilen. - Beklager, tiden løp fra meg.
Hun kan vente. Forden har behagelige seter.
Far, jeg tror jeg vet hva jeg er nødt til å gjøre.
Men det er vanskelig.
Hvis kallet sier du skal verve deg, må du følge det kallet.
Du vil være til stor nytte som feltprest.
Jeg bare... syns ikke det er nok.
Hva mener du?
Jeg har meldt meg som fallskjermsoldat.
Det er utelukket. Nei!
- Har dere sett 2. bataljon? - De gikk den veien for en time siden.
Se opp!
Gå og se etter.
Jeg har ham!
Han tok Luger'en min.
Ta et bilde av meg. Skynd deg.
- Jeg sender det hjem til mor. - Du ser ut som en jeger på safari.
Hva gjør dere? Legg vekk kameraet. Av sted.
- Hva er det? - Noen holder øye med oss.
Oppe på vollen på høyre side.
Er du sikker?
Ja, jeg er sikker.
Ikke skyt.
- Er du alene? - Ja.
Gå langsomt fremover.
- Sersjant Jones. - Jeg heter Emilie Moreau.
- Kan du fransk? - Mor er franskcanadier.
- Snakker du engelsk? - Litt.
- Kan du føre oss til Les Arcs? - Ja. Jeg er fra motstandsbevegelsen.
Tyskerne har fanger venner av meg. Dere må befri dem først.
- Tyskere? Hvor mange? - Fem, kanskje seks.
Hva sier hun?
Hun heter Emilie og vil hjelpe oss hvis vi hjelper henne først.
- Med hva? - Å befri motstandsfolk.
Tyskerne holder dem fanget.
Nei, du skal føre oss til Les Arcs. Så kommer vi tilbake og hjelper deg.
- Vi har mange soldater der. - Da er det for sent. De dreper dem.
- Vær så snill. - Hvis vi venter, er det for sent.
Da går vi fra henne. Vi kan finne Les Arcs selv.
Dere må hjelpe meg. Vær så snill.
Det kan være et bakhold. Hun kan arbeide for nazistene.
Det tror jeg ikke.
- Okay. Før oss dit. - Takk. Følg etter meg.
Hva sa du?
At noen få menn kan gjøre mye ugagn hvis de er på rett sted.
Det er klart. Du er Sankt Jones, som beskytter fremmede i skogen.
Av sted.
Stans.
Sersjant.
- Får jeg lov? - Ja.
- Det er en fallskjerm. - Er den amerikansk?
Ja, ser sånn ut. Men vi må sjekke.
I dekning!
Det er en av våre.
- Så han oss? - Ja, han vipper med vingene.
Hva faen?
Kom dere over åkeren! Løp!
Er han vekk?
Ja, jeg tror han er vekk.
Hjelp meg å dekke ham til, Curtis.
Jøss. Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Jeg så det i vinduet i Stevens pantelånerforretning.
Takk.
Vil du kaste bort vår siste dag sammen med å kysse?
Send meg et bilde hver uke. Da kan jeg se det du ser.
Hva skulle jeg gjort uten deg?
Det er lett. Først lukker du øynene.
Lukk øynene.
Tenk på at jeg holder deg.
Og pust.
- Og hvis jeg ikke kommer tilbake? - Da kommer jeg og henter deg.
- Hva er planen nå? - Planen er uendret.
Hun har ført oss en lang omvei, og vi vet ikke noe om henne.
- Nei, du vet ikke noe om henne. - Fortell.
Faren hennes var lege og soldat under første verdenskrig.
Da tyskerne kom, ble hun med i motstandsbevegelsen.
Da Gestapo oppdaget det, torturerte og henrettet de faren og broren.
For henne er det mer om å gjøre.
Hva heter du egentlig?
Jeg vet du forstår meg bedre enn du later til.
Hvorfor vil du vite det?
- Fordi jeg vil stole på deg. - Så stol på meg.
Vi må gjøre det fort, ellers mister vi målet.
Jeg nærmer meg de to, Rossi. Du går rundt på østsiden og sikrer baksiden.
Møt meg foran. Curtis!
Du og Emilie blir her og dekker meg.
Bli her sammen med Curtis og overvåk tyskerne.
Jeg er fallskjermsoldat. Jeg hopper ut med fallskjerm fra fly.
Jeg har meldt meg frivillig vel vitende om faren.
Unnskyld.
Jeg forplikter meg til å opprettholde dens ære i alle mine gjerninger.
Jeg tjener en mektig luftbåren styrke...
Unnskyld. Jeg er ferdig.
- Opp med hendene! - Ikke skyt!
Klart.
Alt i orden. Soldatene er her for å hjelpe.
- God dekkild. - Hun skyter godt.
- Hvor er Gustave? - De tok ham med til forhør.
Vi hørte ham skrike hele natten.
Det er en fange til, Rossi. Sjekk den andre bygningen.
Det er Philippe og Jacques.
- Tusen takk. - Het du Jacques?
Rossi! Rossi!
Lukk opp døren! Den er låst!
Slipp meg inn! Lukk opp døren!
Rossi!
Stopp, Rossi! Ro deg ned!
Ro deg ned. Han er død.
Han er død.
Kom. La oss få vasket deg.
Du har særlige evner og et kall som prest.
Gud vil ikke at du skal dø i en skyttergrop.
Han vil ikke at noen skal dø i en skyttergrop.
Men du har et særlig kall. Du må finne en annen måte å tjene på.
- En tryggere måte. - Ja, du har ikke tenkt deg om.
Jeg har tenkt meg om. Jeg har ikke gjort annet.
Det er godt å yte trøst og veiledning.
Det kan jeg klare.
Jeg må være der jeg kan gjøre mest nytte.
Ja.
Jeg har lært deg å ta dine egne valg.
Dette endrer alt. Jeg venter i bilen med mor.
- Takk. - Vi må føre dem til Les Arcs.
Det er det minste vi kan gjøre.
- Vi er her, hva? - Nei, vi er her.
På den vanlige veien til Les Arcs er det mange tyske patruljer.
- Hva skal vi gjøre? - Det er en sti gjeterne bruker.
Vi kjenner den godt.
Den er lenger. Minst fem kilometer til.
Vi kjenner åsene. Tyskerne patruljerer sjelden der.
Det vil ta lenger tid, men være sikrere?
Ja, mer sikkert.
Stans.
Det kommer et kjøretøy.
Stans! Opp med hendene!
Vi er fra 517. fallskjermdivisjon. Godt å se dere.
Sersjant Jones, løytnant.
Løytnant Woodward. Min sjåfør Stewart.
- Har de allierte kommet så langt? - Ja. Har dere møtt motstand?
Vi satte en forpost ut av spill og befridde noen motstandsfolk.
Resten av bataljonen deres står 10 km ned den veien.
- Godt å høre. - Bilen lekker visst.
- Vi må ha truffet noe. - Bensinslangen har revnet.
- Det kan jeg ordne. - Er dere tørste?
- Hva gjør du her, løytnant? - Jeg leder staben for krigsmateriell.
- Er dere bare deg og Stewart? - Foreløpig.
Vi er i krig, så vi er ganske underbemannet.
Har du hørt om den offiseren som fikk hodet skåret av?
- Nei, det ville jeg husket. - Det var i en liten italiensk by.
- Tyskerne spente opp pianostreng. - Nei, det var skjæretråd.
Når du forteller historien, kan du kalle det skjæretråd.
Offiseren kjører i jeepen sin med frontruten nede.
Han kjører kanskje 25 km i timen. Tråden treffer ham rett i halsen.
- Nei, det var munnen. - Jeg hørte det var halsen.
Jeg plukket opp alle tennene hans. Det var munnen.
Da tror jeg den er i orden.
- Takk for hjelpen. - Ingen årsak.
- Hvor kommer du fra? - Seattle, Washington.
Det er vått og mye regn. Og mange totempæler.
Noen ganger føler jeg meg som laveste mann på totempælen.
- Nederste mann. - Hva for noe?
- Mener du ikke nederste mann? - Åja, nederste mann.
- Hvor kommer dere fra? - Albuquerque, New Mexico.
Født og oppvokset i Torrance, California.
Der har jeg aldri vært. Jeg har aldri riktig vært noen steder.
- Har du vært i ildkamp? - Jeg har blitt beskutt et par ganger.
Hvis vi faller i bakhold, brenner vi journalene og fortegnelsene.
- Får jeg se det? - Hva for noe?
Får jeg lov?
- Jeg kan ikke forstå henne. - Hun vil se geværet.
- Det er fint. Kan jeg skyte? - Hørte du det, Rossi?
Hun syns geværet ditt er pent. Det kan brettes og bæres i vesken.
Vi må spare på ammunisjonen, men er det okay at hun prøver et skudd?
- Det kan vel ikke være så galt. - Vær så god, prøv.
Du må avsikre.
- Skyter han godt? - Rossi. Ikke så godt som han tror.
Jeg hørte mitt navn nevnt. Hva snakker dere om?
- Jeg er bedre. Skal vi vedde? - Hva sier hun?
- Hun vil ha en skytekonkurranse. - Det skulle jeg gjerne sett.
- Nei, vi skal ikke... - Hun vedder på det.
Greit. Jeg tar gjerne pengene dine.
Han sier han ikke ville likt å ta pengene dine.
- Han er kjepphøy. Hva skal vi vedde? - Hva har du, Rossi?
- Det går. - Godkjent. Hva vil du ha?
Jeg tar gjerne pengene hennes, men jeg kan nøye meg med et kyss.
- Et kyss? - Slik bare franske kvinner kan.
- Okay. - Ja?
- Da har vi en avtale. - Dette blir flott.
- Er vi på Coney Island? - Det er cirka 90 meter.
Det kan hun ikke treffe. Det er ikke sikkert jeg kan.
- Det er meningen. - Jeg kommer til å gjøre deg flau.
- Damene først, Rossi. - Endelig.
- Jeg vil heller skyte etterpå. - Du skal vise hvordan det gjøres.
- Som damen ønsker. - Tre skudd og ikke mer.
- Er tre skudd i orden? - Det er fint.
Gidder du?
Takk. Godt skutt.
Hun er en god skytter.
Hun treffer aldri stående.
Hun kunne truffet stående og gjort deg til latter.
Gratulerer. Det var imponerende.
Takk.
Dere er jamen modige. Dere lander bak fiendens linjer uten dekning.
Uten kjennskap til området. Det er helt annerledes i marinen.
De sover i samme køye hver natt. De får varm mat, nyheter og film.
Det er ikke lett, men det er ikke like ille som det dere gjør.
Film? Jeg kan ikke huske når jeg så en sist.
- Curtis? - Ja.
- Når så du film sist? - Det er lenge siden.
"Watch on the Rhine" med Paul Lukas.
Jeg ville spørre hvor dere var før dere landet i Provence?
- Vi var i Italia. - Det var vi også. Hvor da?
- Vi landet i sør. - I Civitavecchia?
Nei. Vi må videre, sersjant. Dere må finne bataljonen deres.
- Hvor landet dere? - Ikke flere spørsmål.
- Kom dere videre. - Det er et veldig enkelt spørsmål.
- Hvor landet dere i Italia? - Er du fra vettet?
De er tyskere. Avvæpne og ransak dem.
Dere har å fortelle oss nøyaktig hvem dere er.
Det er ikke noe jeg hater mer enn sleipe, løgnaktige nazister.
Sett dere.
Ransak dem igjen. Sjekk lommene hans. Ikke overse noe.
- De har ikke noe på seg. - Hvem er Francois Poulenc?
Jeg kan bare oppgi navnet og graden min.
- Hvem er Francois Poulenc? - Menig Klaus Schneider.
Hva er oppdraget deres?
Å ødelegge utstyr? Drepe offiserer? Etterretning?
Spytt ut! Hva er din forbindelse til denne mannen?
Jeg er ikke dum. Jeg vet hvordan landet deres fungerer.
Amerikanere tar ikke fanger.
Si det nå, ellers blåser jeg toppen av skallen på deg.
Det gjør du ikke.
- Hva nå? - Det er bare bløff.
Som sagt så kjenner jeg amerikanerne.
Franskmenn er ikke særlig glade i tyskere.
Hvem er Francois Poulenc, og hvorfor har du hans navn på deg?
Poulenc var en av våre beste informanter.
- Og dere skulle treffe ham? - I leiligheten hans.
Vi skulle rydde ham av veien så ikke de allierte fanget ham.
Ingen fare. Motstandsbevegelsen skal nok ta seg av ham.
- Jacques kommer tilbake snart. - Hvor fører han ham hen?
- På siste reis? - Blåser jeg i.
Men han kommer med forsterkning. Emilie og jeg fører dere til Les Arcs.
Fint. Okay.
Hvordan skjønte du at de var tyskere?
En amerikansk soldat med en tysk kikkert?
Offiserer bærer ikke alle merkene i felten.
- Og en offiser som sitter baki? - Det var nære på.
- Det er stien til Les Arcs. - Okay.
Ikke skyt. Det er Jacques.
Hvordan gikk det?
Dreper de kara der tyskere?
Ja, det gjør de vel. Og de spiser dem også.
- Hvordan fant dere oss? - Dere har etterlatt spor overalt.
- Er alle klare? - Greit. Da går vi.
De har en panservogn og en halvbeltevogn.
- Kanskje 12-15 fotfolk. - Skal vi vente til de er vekk?
- Nei, vi har en oppgave. - Noen få menn og mye ugagn.
Vi må sette panservognen ut av spill. Det blir ikke lett.
Vi må ødelegge panservognen. Hjelper dere oss?
Det er vårt land. Selvfølgelig hjelper vi dere.
Curtis, bli her oppe. Du kan skyte ned på beltevogna.
Pøs på med geværgranater.
Rossi, Philippe og jeg går ned til elveleiet.
Vi venter til de kjører forbi og angriper dem fra venstre.
- Forstått? - Vi må fortsatt ta panservognen.
- Hva har vi til panservognen? - En overraskelse.
En magnetmine. Det er perfekt.
Du blir med oss. Jacques?
- Ta denne, den bringer hell. - Takk.
Vent til de har kjørt forbi.
Pass på!
I dekning!
Til venstre!
Jeg må ta den panservognen!
I dekning!
Pass på! I dekning!
Jeg innstiller deg ikke til medalje.
Få tak i en sanitetsmann.
- Du klarer deg. - Du er ikke flink til å lyve.
Du klarer deg.
Granat!
Gates! Ikke dø! Jeg skal få deg vekk!
- Nei, Gates! - Jeg innstiller deg ikke.
Ikke dø! Jeg skal få deg vekk!
Far, jeg tror jeg vet hva jeg er nødt til å gjøre.
Føler du deg kallet til å verve deg, må du følge det kallet.
Jeg har meldt meg til flyvåpenet.
Gud vil ikke at du dør i en skyttergrop.
Jeg er fallskjermsoldat. Jeg hopper ut med fallskjerm fra fly.
Jeg har meldt meg frivillig...
Jeg kommer og henter deg en dag.
Charlotte.
Lukk øynene. Lukk øynene.
Lukk øynene.
Tenk på at jeg holder deg.
Og pust.
Jeg har forbundet sårene dine så godt jeg kunne.
Men jeg har ikke flere bandasjer.
Hvordan har du det?
Det er godt.
Vær så god, bare ta.
Du må spise litt. Du må bli frisk.
Spis.
Mat. Spis.
Det er for det meste ekkelt.
Men når man ikke har spist noe på dagevis, er det ikke så ille.
Jeg heter Erich Neumann.
Erich. Og du?
Hva heter du?
Hva er navnet?
- Er du offiser? - Hva behager?
Jeg vet ikke hva du mener.
Stripene dine. Offiser?
Offiser. Ja.
Det er broren min.
Han har lært engelsk.
Ein Dolmetscher.
Oversetter.
Han ville lære meg engelsk.
- Det er broren din. - Ja.
- Han oversetter engelsk. - Ja.
Hvor er han?
Hvor?
Han falt... Han falt i Italia.
Italia.
Da er han heldig.
Jeg har vært i Italia.
Er han der ennå?
Han er død.
Hva?
Død.
Jeg hadde en venn med meg i Italia.
Han var min beste venn.
Jeg vet ikke engang hvorfor jeg snakker med deg.
Jeg er ikke sikker på om du forstår meg.
Jeg lovte moren hans at jeg skulle passe på ham.
Har du familie?
- Ja. - Har du barn?
Jeg har en sønn.
Har du et fotografi?
Er det gutten din?
Han går i din uniform.
Jeg hater denne uniformen.
Og jeg skal hate deg også.
Jeg skal ville drepe deg.
Savner du ikke broren din?
Og vil du ikke drepe meg?
Jeg er...
...trett.
Jeg er også trett.
Unnskyld.
Fra høyt oppe på himmelen over fjell og lier...
...ser den oss alle og beskytter oss.
Elsa... Elsa...
Uli.
Du minner meg om sønnen min.
Det kommer noen. Våkn opp.
Våkn opp!
- Våkn opp! - Demokrati.
- Lafayette. - Jeg kommer inn.
- Han er såret. Det er bare oss to. - Klart, kaptein.
Han er død.
- Skjøt du denne mannen, korporal? - Nei, det gjorde jeg ikke.
Zoot! Vi har en såret soldat. Hent sanitetsmannen.
Han er min fange, kaptein, så jeg tror den tilhører meg.
Greit. Det var en pen Luger.
Bender, varsle sykestua at vi kommer med sårede.
- Og rapporten? - Nesten ferdig.
- Unnskyld? - Ja?
- Har sersjant Caleb Jones vært her? - Jones?
Ja, Jones, såret. Han er flyttet til en sykestue i Draguignan.
Hva med Harland Curtis? Han er korporal.
Korporal Curtis.
Falt i strid.
Jeg kommer straks.
Hei. Du er uskadd.
Er noen av de andre med deg?
Nei. Men de ødela panservognen.
Jeg tenkte du kanskje ville ha denne.
Er det Curtis'?
Takk, Emilie.
- Jeg heter egentlig ikke Emilie. - Jeg vet det.
Har du et ordentlig navn?
Unnskyld, vil du vente utenfor? Jeg må bare bli ferdig med ham.
- Det var leit med familien din. - Det var leit med vennene dine.
Er det greit?
TIL MINNE OM HARLAND CURTIS OG DE MODIGE MENN I 517. FALLSKJERMDIVISJON
Oversettelse: Tron Furu Scandinavian Text Service 2014